Beirut, mitt födelsemärke.
Vad kom med dig, Beirut, kulor innan min modersmjölk.
Beirut...
Du är under min hud
kluven bit för bit
du smälter in i solnedgångar på skållheta takterasser.
Det gör ont att ta på dig, Beirut.
Du är en läxa jag aldrig lär mig.
Det gör ont att älska dig, Beirut.
Men jag knackar fortfarande på hos kl 4 på natten
när neonljusen i ditt kvarter dämpats
när de politiska utropen på ditt torg har tystnats.
Jag stannar utanför din dörr.
Jag vet att du aldrig öppnar för mig.
Beirut, jag kysste dina spruckna trottoarer
och sov ihopkurad intill dina skottskadade väggar.
Du och jag, en kärlekshistoria som borde skrivas ned.
1975, bröt inbördeskrig ut i Libanon.
Beirut, huvudstaden, delades på mitten.
Krig härjade i 15 år,
och mer än 100,000 personer förlorade livet.
Även om det råder fred nu,
så gör religiösa motsättningar och krig i grannlandet Syrien
den mer än skör.
Jag har spenderat årtionden med att rapportera om konflikter häromkring,
men jag har aldrig fått chansen att fråga,
hur man lever och älskar i en stad som Beirut?
Där man aldrig vet när nästa bomb släpps
och religion, som så ofta orsakar krig, fortfarande påverkar varje del av livet.
Kan du tänka dig att i Arabvärlden,
är det mest googlade ordet på arabiska sex?
- Är det? - Ja. Alla googlar det,
alla försöker se filmer på Youporn,
alla är besatta av det,
bara för att det är tabu.
Joumana Haddad är en libanesisk författare och journalist,
som spenderat årtionden med att försöka förstå
och förändra den sexuellt förtryckande kulturen i Arabvärlden.
Du har skrivit och du har sagt
att vara kvinna i Arabvärlden, eller bara att vara arab,
- är lika med hycklare. - Ja.
- Vad menar du? - I stor utsträckning
Antingen det,
eller så du villig att betala priset och priset kan vara många saker.
Det kan vara att bli utfryst,
avvisad av din familj,
kritiserad. attackerad. Till och med hotad.
Men många väljer att hyckla,
vilket betyder att sätta på sig masken,
som gör andra nöjda, som gör samhället nöjt,
den religiösa mannen nöjd.
Och sen i smyg göra det du behöver som människa.
Jag menar, att tillfredsställa dina behov och din längtan.
Vore det rätt av mig att tänka att i Libanon, Beirut,
är en kristen kvinna betydligt mer fri än en muslimsk?
Nej, kära du. Jag är ledsen.
Jag behöver göra dig besviken.
- Lite om mig. - Jag har med mig mitt kulturella bagage.
Jag växte upp som kristen i en grek-katolsk familj.
Mina föräldrar var betydligt mer konservativa
än en vän till mig som var muslim.
Folk tror alltid, speciellt i väst,
att om hon är kristen, så är hon frigjord.
Om hon är muslim, är hon förtryckt.
Och så är det inte, det beror helt på familjen.
Det beror på hur mycket traditioner och religion
spelar roll i den familjen.
Du säger att alla googlar och kollar på det,
är det hälsosamt?
Betyder det att det är en pågående sexuell frigörelse vi inte känner till?
Nej. Det är inte det som leder till sexuell frigörelse.
Vad som leder till sexuell frigörelse är att äga din egen kropp
och få bestämma själv vad du vill göra med den.
Välkommen till Jasad, eller kroppen på arabiska.
Joumanas kontroversiella magasin är en blandning av erotika
och seriösa texter om sex och kroppen.
Jag tänkte, "Som journalist vill jag starta mitt eget magasin,
och jag vill hantera sådant som vi behöver prata om,"
och jag tänkte på, du vet, sexualitet, men inte enbart sexualitet.
Alla problem och tabun relaterade till kropp i Arabvärlden.
Homosexualitet, våld,
barnäktenskap.
Du vet, vi har hanterat många ämnen.
Hur mottogs det?
- Jag menar, läser folk det? - Alla köpte det.
Ingen erkände det, men de tog slut i butik direkt.
Vad fick du för reaktion från samhället, från religioner?
Mycket kritik. Många försökte sätta stopp för det.
Många hot. Även dödshot. Men...
- Dödshot? Verkligen? - Ja, såklart.
Hot om syraattacker...
- Syraattacker? - Våldtäktshot.
Jag har en mapp i min mejl dedikerad till allt sånt.
Fanns det många såna här när du startade det?
- Många av vad? - Såna magasin.
Nej, det var det första.
Dock, så måste jag poängtera att vårt arv,
i arabiska, är fyllt med fantastiska verk.
Som Den doftande trädgården som handlar om erotik.
De får dig att rodna.
"Bli inte ett med en kvinna innan du har varit lekfull med henne.
Då blir njutningen ömsesidig.
Och du får henne exalterad
genom att kyssa hennes mage och lår.
Och när du är klar,
försumma ingen del av hennes kropp.
Håll henne hårt med ömhet."
Det här är Den doftande trädgården
Det här är den första boken, tror jag, i universell litteratur,
som börjar med en orgasm
mellan en man och kvinna i Guds namn.
Antoine Abi Heela och hans fru, Rita
har gått med på att visa mig deras privata samling sällsynta böcker,
bland annat denna muslimska erotiska boken från 1400-talet.
Den är skriven av en islamsk imam.
I enhet med...
den islamiska teologin.
Bland dagens muslimska präster,
är sex förbjudet. Det är tabu.
- Det är "gör det inte". - På den tiden,
var sexualitet sett som en gåva från Gud inom islam.
Sex leder till fortplantning,
men också njutning,
för om det inte finns någon njutning i det...
- Varför göra det? - Eller hur.
Så för mer än femhundra år sedan,
var sex för njutnings skull inte bara accepterat; det var rekommenderat.
Varje kapitel har sina rekommendationer.
Ett kapitel för kvinnan, ett kapitel för mannen,
hur man ska vara, göra.
Hur mannen ska vara attraktiv för kvinnan, tillfredsställa henne.
Men vad som är mest intressant,
är att det båda på samma nivå.
Otroligt, i den här boken,
är lika mycket vikt lagd på manlig och kvinnlig njutning.
En förvånansvärt progressiv idé i det arabiska samhället på 1400-talet.
Förvånade det dig, Rita?
Ja. Jag är väldigt förvånad.
Hur är det att vara kvinna här idag?
Men och kvinnor är inte jämlika.
Speciellt i Mellanöstern.
Det försöker lära oss att...
sex är dåligt.
Vad tror du den här texten kan få för betydelse, varför är den viktig?
Jag tror att om alla skulle haft tillgång till dem
och om vi hade publicerat dessa [böcker] i Arabvärlden,
så skulle mycket ha förändrats.
Politikerna skulle aldrig publicera dem,
för imamerna och våra ledare skulle inte längre kunna hålla på makten.
Folk skulle verkligen vilja ha det så här.
Rita föreslår att böcker som förespråkar lika rättigheter för män och kvinnor,
åtminstone i sovrummet,
på riktigt skulle kunna utmana den patriarkala strukturen.
Och de religiösa ledarna skulle aldrig tillåta det.
Och där ser jag profeten Muhammads namn...
- Ja. - I stor text.
Så det här är en sexualmanual som åkallar hans namn.
Ja, men det vågar inte jag,
för det kan chocka.
Folk säger sånt här i Guds namn i hemlighet.
Du kan chockera.
Menar du att du är motvillig att läsa upp det här högt nu?
- På arabiska. - För att det refererar till Gud?
- Ja. - Och du vågar inte läsa det?
För han nämner penisen
och kvinnans vagina.
Det är väldigt grovt även för upplysta personer.
Du kan inte beblanda Gud med penis och vagina på samma sida och...
även om det skrivits för 500 år sedan,
- Idag kan man inte beblanda dem? - Nej.
Den doftande trädgården öppnar dörren till en värld av jämställt sex
och lekfullhet som sedan länge fallit i glömska.
Det ter sig nästan otänkbart
att Den doftande trädgården skulle ha blivit bunden och publicerad
och använd för hundratals år sedan.
Så hur gick det till? Varför förändrades det plötsligt
från den här accepterade erotiska sexualmanualen,
till att bli tabu.
Det är en av de största och viktigaste frågorna i mitt liv.
Och det finns olika svar.
En av dem är definitivt
sättet religion har fått mer utrymme i folks liv,
på grund av olika system i Arabvärlden,
många regimer, speciellt under tidigt 1800-tal
var väldigt korrupta,
diktaturer.
Så folk fann, på något vis, tröst i sin religion.
Så religionen fick mer och mer inflytande
och liberalismen förlorade.
Jag vill vet vad du vet om gifta pars samliv.
Ingenting. Absolut ingenting.
Det här är gynekologen och sexologen Dr. Carolyn Ossmans kontor.
Julie ska gifta sig,
och vill ha råd inför sin stundande bröllopsnatt.
Känner du till de privata delarna?
Vad och vart de erogena zonerna är och sitter?
Jag känner till de två kroppsdelarna som kvinnor har hand om.
Som är viktigast för män.
- Som är? - Brösten och den andra saken.
Som är?
Du kan inte säga det ens när det bara är vi två?
Okej.
Så du identifierade att det fanns ett behov här i Beirut
för kvinnor att lära sig de grundläggande sakerna om sex.
Det finns ett tabu kring sexologin.
Till och med i våra hem och i vårt samhälle.
Vi har inte sexualundervisning i skolan.
Inte hemma, eller i skolan.
Precis som Julie, kommer många kvinnor till sin bröllopsnatt helt utan kunskap,
men Dr. Ossman försöker att förändra det.
Här har vi klitoris...
och här är G-punkten.
Här är den tunna mödomshinnan som går sönder och orsakar smärta.
Det som skrämmer mig är inte att det kanske gör ont.
Jag hatar tanken på att någon tar på mig.
Om det är en sexscen på TV, går jag därifrån.
Kanske är det för att mina föräldrar är väldigt konservativa.
De har upprepade gånger sagt åt mig att vara försiktig.
Det är möjligt att jag har utvecklat en oro.
Den här unga kvinnan ska gifta sig,
och hon är orolig över att förlora sin oskuld till sin make.
Den här kulturen är så fokuserad på mödomshinnan.
Mödomshinnan är så viktig för dig,
och på en natt, så ska du förlora den.
Det blir verkligen, "Oj, varför?
Ni har alltid sagt at jag ska ta vara på den.
Och nu ska jag ge den till honom? Varför?"
Doktorn säger att Julies rädsla för sex,
vilket redan har gjort så att hon brutit två förlovningar,
kommer från att ha växt upp i en religiös kultur
som fetischerar mödomshinnan.
Det är inte lätt att släppa på något
som du blivit lärd att skydda hela ditt liv.
Tror du att ditt förhållande kan hålla utan samlag?
Jag önskar det. Men jag vet hur viktigt det är.
Han kommer inte att vara okej med att du avvisar honom.
Så om du inte förlorar din mödomshinna,
kommer du förlora mycket annat istället.
Så tanken är att försöka släppa tanken på det faktum att vi förlorar något.
Tvärtemot, du vinner en stöttande partner.
Men kvinnorna som har haft sex innan äktenskapet då?
Kvinnor från alla åldrar,
även unga, ber om att...
De liberala kvinnorna,
frågar ibland om att få sina mödomshinnor reparerade.
Vad innebär det?
- Reparera deras vad? - Mödomshinneoperation.
För att sy igen, rekonstruera.
Rekonstruera mödomshinnan.
Är det vanligt?
Ja. Det är det.
Varför vill de det?
För att vårt samhälle tvingar alla tjejer att vara oskulder innan äktenskapet.
Så...
Jag hjälper inte henne att...
ljuga för sin partner, men...
Det gör du, litegrann.
Nej, det gör jag inte.
Om man känner till vårt samhälle,
så är de här tjejerna väldigt tuffa.
De har ingen möjlighet att bilda familj.
Ingen skulle acceptera dem som fruar.
Om hon inte är oskuld.
- Ja. - Om mödomshinnan inte är hel.
Ja. Nästan hela vår kultur är så.
Så om jag hjälper henne att bli oskuld igen,
hjälper jag henne till ett nytt liv, en ny familj.
Så jag gör det gärna.
Libanon erkänner officiellt 18 religiösa samfund,
alla med rätten att administrera vigsel, skilsmässa,
och förmyndarskap över sin trolovade.
Alla religiösa samfund följer sina egna specifika lagar,
men alla lagar, oavsett om du är kristen, muslim, jude eller druid,
har en sak gemensamt;
är du kvinna, har du i princip inga rättigheter alls.
Hur gammal var du när du gifte dig?
Jag var 18 och ett halvt när jag gifte mig.
Och jag var 22 när jag skilde mig.
Nadyn, en shiamuslim,
var plötsligt helt utan skyddsnät
och lagliga rättigheter när hon skulle skilja sig.
Om en kvinna ansöker om skilsmässa,
har du rätt till ekonomisk kompensation?
Delade pengar?
Nej, i shiitiska är det faktiskt,
inte tillåtet för kvinnor att ansöka om skilsmässa.
Och männen?
Får din make ansöka om skilsmässa?
Ja.
I de här domstolarna, kan män ansöka om skilsmässa och få det beviljat,
och män kan skilja sig från kvinnor,
även om det inte accepteras eller de inte dyker upp i rätten.
Så utan att deras fruar vet om det,
- kan det skilja sig? - Ja.
Han kan skicka ett brev,
och när du läser det så,
"Ah, jag är frånskild. Okej, det var det."
När din man ville skilja sig från dig,
vad sa domarna? Vad sa han att du kunde få?
Alla sa att du måste acceptera de villkor han bestämt,
eller så får du inte träffa din son på fem eller sex år,
när domarna har bestämt sig.
Jag träffade inte min son på två månader.
Och den situationen gjorde mig galen
för min son var bara två och ett halvt år.
Domstolen beslutade fördelaktigt för hennes make.
Under de sista fem åren,
har Nadyn bara fått träffa sin son en dag i veckan.
För dem, är det lagen.
Mannen har rätt att bestämma hur många timmar du ska få träffa din son.
Jag var chockad,
psykiskt chockad.
Bara för att förtydliga, mamman får inte vårdnaden om barnet.
Nej. Om det är en pojke,
får han stanna hos mamman tills han är två.
Om om det var en flicka,
skulle hon få stanna med sin mamma tills hon var sju år gammal.
Men han ville bestämt ha barnet.
- Ja. - Hur funkar det för din pojke då?
Jag menar, du träffar honom en gång i veckan i 24 timmar.
Jag antar att han sover i 12 av dessa,
Ja. Så det är i princip 12 timmar.
Jag spenderar mestadels av veckan med att sakna honom.
Jag tänker jämt, "Vad gör han nu?
Är han i säkerhet? Mår han bra? Är han sjuk?"
För jag är inte ens tillåten att ringa honom
eller fråga om honom i skolan,
eller besöka honom där.
- Inte? - Nej.
När jag går på gatan
och ser föräldrar med sina barn på väg hem från skolan
börjar jag gråta.
Jag träffar honom varje fredag eftermiddag till lördag eftermiddag.
Så jag vaknar upp med tanken på att idag ska jag få träffa honom.
Jag förbereder,
hans favoritmat.
Oftast när han är här,
spenderar jag mestadels av natten vaken,
bara kramar honom och luktar på honom och pussar på honom.
På en dag ska jag utföra
vad en annan kvinnan utför på sju dagar.
Så under den här dagen måste jag...
bygga upp en relation.
Få honom att känna sig trygg.
Jag måste få veta allting och varje detalj om hans skolgång.
Jag har bara en dag att bevisa för min son
att jag är en bra mamma som tar allt om allt för honom.
Vad älskar du mest och vad saknar du mest?
Hans skratt och fniss.
När han kommer hem, känner jag att det är rörelse, det är liv.
Det är en bar som, typ...
äntrar rummet och gör det livfullt,
och glatt.
Det här är en teckning...
- min som gjorde för ett år sen. - Kolla på den.
- Hjärtformade ögon. Så vackert. - Ja.
- Där är han. - Sittandes på en stol?
Ja, han väntar på att jag ska komma och hämta honom.
Enligt sharialagar,
följt av det muslimska samhället i Libanon,
måste frånskilda kvinnor som Nadyn vänta tills deras barn fyller 14
innan de får välja om de vill fortsätta bo hos sin pappa,
eller flytta in med sin mamma.
Ser du fram tills att din son fyller 14?
Ja, Det ser jag fram emot,
men det känns fortfarande som att det är en långt resa dit.
- Det är det - När han är 14
eller 15 eller när han växt upp,
kanske han beslutar att bo hos mig,
och kanske skulle det...
bli som...
en substitut, ett litet substitut
för alla år vi var ifrån varandra.
Okej, vem är min nästa... kärlek?
Hello. Så snabbt, var kommer du ifrån?
Maskerad-dejting;
På Beiruts slagfält om kärleken,
finns inget som tydligare demonstrerar de utmaningar kvinnor står inför
än detta event.
I den här staden, så är man-och kvinnokvoten
till männens fördel.
Kandidater kanske inte är så som de hävdar,
och det är den konstant pressen från klockan som tickar,
så att hitta kärleken är långt ifrån enkelt.
Tyvärr, har det mest varit en rad av katastrofer.
Men jag tror jag har nått punkten
då jag hellre läser en bra bok.
På andra sidan stan på ett annat ställe, träffar jag tre vänner:
Jasmina, Sama, och Lara,
för att prata om livet och singellivets fallgropar.
Hur svårt är det att dejta i Beirut?
Jag tror att när man växer upp i ett arabiskt hem,
så vet man från början att det förväntas att man ska gifta sig.
Det är din lott som kvinna.
Många frågar,
varför är du fortfarande singel?
Du är stark. Du har en karriär.
Du har massa saker på gång. Varför har du inte träffat den rätte än?
Åtminstone i min ålder som 38-åring...
Många 38-åringar är inte intresserade av en kvinna i min ålder.
Så folk försöker att övertala dig att kanske...
kanske skulle en man i 60-årsåldern vara något för dig.
- Kan föreställa dig det? - Definitivt inte för mig.
Tror du att vara sin egen chef, sin egen entreprenör,
är ett plus för en kille när ni vill dejta och gifta er?
Eller är det ett minus i ett samhälle som Beirut?
Jag vet inte. Man hör att männen vill ha
en stark självständig hårt arbetande kvinna som kan hantera allt.
Man hör att de vill ha de här sakerna,
men de slutar alltid med att de väljer en helt annan typ kvinna.
Vi lever i samhälle där könsroller har förändras
i avseendet att kvinnor arbetar. Alla mina vänner arbetar.
Det är karriärorienterade, men samtidigt,
så har könsrollerna inte ändrats för mannen.
Så männen går till jobbet,
men det är väldigt sällsynt att hitta män som hjälper till i hemmet.
På ytan, verkar vi väldigt liberala.
Vi verkar öppensinnade.
Men långt där nere, tror vi är ganska traditionella
och jag tror de flesta män vill ha en mer traditionell kvinna som fru.
När det kommer till att bara dejta,
är de mer än glada att träffa tjejen som gillar att ha sex.
Men när det kommer till giftermål,
- Vill de ha en tjej som är... - Oskuld.
- En oskuld, i princip. - I princip.
- Ja. - Vilket är rätt tufft.
Det är en riktig dubbelmoral.
- Definitivt. - Verkligen.
Har du någonsin tänkt på, "Kanske ändå
skulle det vara enklare att ha ett arrangerat äktenskap
eller kanske se om mina föräldrar har någon trevlig man i åtanke."
- Har ni någonsin tänkt så? - Ja, det har jag,
och det har skett
att mina föräldrar har föreslagit personer.
Vänner till mig,
föredrar nuförtiden att deras föräldrar arrangerar deras äktenskap
för att det är mycket smidigare.
Det är väldigt svårt för kvinnor att gå ut och träffa män,
och nuförtiden brukar föräldrar ha mycket större koll
på sina nätverk.
Tinder funkar inte alla, eller hur?
- Funkar det för dig? - Nej.
Vi har i princip dejtat hela Beirut.
Jag att nästa fråga lyder, med tanke på att ni..
Dejtat varenda en, så finns det inga kvar.
Kommer ni behöva lämna landet för att hitta en ny uppsättning män?
Jag tror det.
Definitivt.
Ja. Jag tror inte jag kommer hitta rätt man i den här staden.
När jag fått några liberala kvinnors syn på traditionella sätt att finna kärleken,
undrar jag hur Beiruts mer konservativa damer ser på det.
Dahye är en förort, men en stor andel shiamuslimer,
och är styrd av den islamistiska organisationen Hezbollah.
Lina och Rania bor där.
Hur träffade du din man?
Han har ett internetkafé.
Jag brukade gå dit och surfa på internet.
Det är en ålderskillnad mellan oss.
Folk ogillade vår ålderskillnad, men jag sa, "Jag vill ha dig."
Vi blev kära och det funkade ganska bra.
- Vad är det för åldersskillnad? - Nästan 20 år.
- Du säger att han är en fadersfigur... - Men han är snygg.
Han ser ung och snygg ut. Jag älskar honom som han är.
Det finns såklart många olika typer av kvinnor i Beirut och över hela Libanon.
Det finns kvinnor som inte bär hijabs, kvinnor som har korta kjolar,
kvinnor med, du vet, långt hår och kortärmat.
Är det okej?
Det är vad de vill. De är lyckliga. Det är okej.
Och du? Är du konservativ?
Jag brukade inte bära hijab.
Jag brukade vara ute sent, dricka och dansa.
Men när jag gifte mig satte jag på mig hijab.
Jag sa till mig själv,
jag har en familj nu, jag behöver lugna ner mig.
Jag ändrade på mina gamla vanor.
Så din man som är 20 år äldre än dig, som du blev kär i...
- Nej, det är inte... - Är han skälet till din hijab?
Du slutade dricka, slutade dansa?
Nej, inte alls. Jag var trött på det. Fått nog. Var uttråkad.
Jag hade gjort allt som jag vill göra.
Vad berättar du för dina flickor och din pojke
om kärlek, giftermål, relationer?
Jag vill inte tvinga på dem något.
Jag kan inte säga vem de ska älska och hur.
I vår familj...
är din glädje viktigt för din man?
Inte bara känslomässig lycka. Din fysiska lycka,
din intima lycka?
Ja, såklart, det är väldigt viktigt för mig.
Jag behöver vara lycklig.
Annars blir inte han lycklig.
I sängen.
Om jag var ledsen, skulle han bli ledsen.
Det är min rättighet. Inte bara hans rättighet.
Även min rättighet.
Folk har förändrats, och samhället har förändrats.
Det är sant att vi bor i Dahye i ett Hezbollah-område,
vi har full frihet att göra vad vi vill.
Kan ni föreställa er att bo utanför Libanon som kvinnor?
Såklart inte.
Om jag bodde i Saudiarabien, skulle jag skjutas efter tre timmar.
Tre timmar, sen skulle jag bli skjuten.
Jag är förvånad över hur progressiva Lina och Rania verkar,
och jag är nyfiken på hur det ser på den viktiga frågan gällande oskulden.
Tycker ni att det viktigt att kvinnor är oskulder tills att de gifter dig?
Din dotter, till exempel?
Javisst. Det är viktigt att en kvinna är oskuld tills att hon gifter sig.
Vår religion fördömer allt sex som sker utanför äktenskapet.
Därför skulle jag vilja att min dotter var oskuld,
för att börja sin liv på rätt bana och fortsätta så.
Beirut har ryktet om sig att vara hem till
några av de mest skönhetsbesatta kvinnorna i världen.
Alla här är vackra.
Du är vacker.
- Alla är vackra. - Tack.
Varför denna besattheten av utseende här?
Libanesiska kvinnor har alltid haft ett...
stiligt yttre.
De har alltid brytt sig om
hur de ser ut, vad de har på sig.
Jag tror att
en del av det beror på att...
vi växte upp i en förstörd stad.
Och när man växer upp i en vacker stad som blivit förstörd,
blir det som en spegel av hur man ser sig själv,
och man vill göra den vacker igen genom att göra sig själv vacker igen.
Välbärgad eller inte, ung som gammal,
liberal eller konservativ,
att gå till skönhetssalongen är här en del av vardagslivet.
Jag känner mig som Sophia Loren!
Kholoud är en av den här salongens mest dedikerade kunder.
Hur ofta gör du det här, sminket och håret?
Håret? Varje dag.
- Varje dag? - Ja.
Jag gjort det här dagligen
i nästan 17 år nu.
- På den här salongen? - Ja, här,
- Och sminket? - Ja.
- Här? - Här.
Det tar hand om mig, och så börjar jag dagen
med skönhet och kärlek.
Skulle du gå hemifrån?
Skulle du möta dagen utan att ha blivit tillfixad?
- Det går inte. - Inte?
Det går inte. Till och med mina barn, min man,
är vana se mig så här i hemmet.
Du vet, min mamma är likadan,
jag såg henne aldrig ens hemma utan läppstick och högklackat,
även om hon städade och gjorde...
- Inne i huset? - Inne i huset.
Med det konstant närvarande minnet av och hotet om krig,
omedelbar lycka har blivit en princip att följa.
De flesta kvinnor i Beirut skulle hellre spendera sina pengar på att se snygg ut nu
än att spara inför framtiden.
Vi kan inte planera.
Vi har ingen vision för de kommande tio åren eller fem åren eller två månaderna.
Vi har aldrig upplevt fred.
Kriget har lärt oss att leva för dagen.
Och vi vill göra det mesta av vår dag
för vi vet inte när vi kommer att dö.
De har alltid öppet, även när det är krig.
Det är kallt utomhus men man ser alltid kvinnor här
som gör sina slingor.
När man växt upp under krig,
lär man sig att, för att överleva, bara...
ta vara på vad man kan.
Det handlar om att ha kul.
För att imorgon kanske det inte går att ha kul längre.
För något dåligt kan hända.
För att ett nytt krig sätter igång.
- Det finns alltid en tanke... - Folk oroar sig fortfarande över det.
Självklart, det är verklighet.
I Libanon, så har du två liv.
Du har ett liv på dagen och du har ett liv på natten, så du kan ha...
en person som är väldigt korrekt och banal i sitt dagliga liv,
för att förändras totalt på natten.
Det är ett sätt att släppa på
all stress som de har byggt upp.
Laila och hennes företagspartner, fixar tillfälliga dansfester,
där alla, oavsett ursprung, religion,
sexuell läggning, eller inkomst,
är välkomna och fria att göra vad de vill.
Det finns inga regler, det är helt okontrollerat.
Du vet aldrig vad som ska hända,
och jag tror det finns en charm i det.
Kanske kommer det från kriget.
Instinkten att leva som om det vore den sista dagen i livet.
Så allting görs väldigt intensivt.
Även under kriget 2006,
så var nattlivet igång.
Nattlivet var nödvändigt för det var vad som behövdes,
någonstans där folk kunde dricka, hänge sig,
och släppa på allt.
De här väggarna...
de här trapporna...
de här korridorerna...
Under inbördeskriget, utgjorde de skydd för prickskyttar.
För män på frontlinjen mellan östra och västra Beirut,
var döden överhängande.
Så varför hålla tillbaka sina känslor?
Bland spår från explosioner och sönderskjutna väggar,
finner man några noggrant handskrivna ord.
Jag den här meningen skriven på en av väggarna och de stod,
"Om min kärlek för Gilbert är ett brott,
så låt historien veta att jag är en väldigt farlig kriminell."
Enligt berättelsen så var det två män, krypskyttar från den kristna militären
som var utposterade här i åratal, och under tiden, blev de förälskade.
Texten på väggen är Khartouls kärleksdeklaration till Gilbert.
Ibland känns det som om den här staden inte älskar dig.
Ibland, när jag vaknar klockan 5 på morgonen, sätter jag mig på balkongen,
och med tårar i ögonen tänker jag, "Beirut, varför älskar du mig inte?"
Dima Mata är en författare och konstnär
som varje månad anordnar en LGBT-vänlig berättarkväll.
Även i det rätt så liberala Beirut, är homosexualitet kriminellt,
precis som i resten av Arabvärlden.
Innan jag återvända till Beirut,
sa en av mina vänner, "Så du flyttar tillbaka till Beirut?"
Och jag sa, "Det stämmer,"
då sa hon, "Är du inte rädd?" jag sa, "Jo."
Och då sa hon, "Men det är okej,
för då får du bekämpa monstret inifrån."
LIBANON HAR ARABVÄRLDENS FÖRSTA
Trots otaliga hot från religiösa grupper, hålls i maj 2017,
Beiruts första Gay Pridevecka, den första någonsin i Arabvärlden.
PRIDEVECKAN I BEIRUT HÅLLS TROTS HOT
Och Dima bestämde att hon skulle anordna den första LGBT-berättarkvällen.
Jag trodde inte att någon skulle komma,
och så kom 400 personer.
Och är det specifikt gay-berättelser?
- Ja, allihopa. - Allihopa.
Vanligtvis har man öppen scen i en halvtimme eller 45 minuter,
men det fortsatte. Hela eventet varade i ungefär fyra timmar
för folk räckte upp händerna
och vill gå upp och komma ut och dela sina berättelser.
Berättarkvällen är en bra outlet för många,
men Dima och hennes vänner Sinine, Shaden, Zayneb, och Rami
kämpar dagligen för att få ihop kärleken och livet i sin komplicerade stad.
Hur är det med de mest normala sakerna som att strosa omkring tillsammans,
gå längs med vattnet, vilja hålla handen med era partners, kyssas?
Inget sånt. Längs med vattnet, nej.
Det går inte att göra något av det här.
Jag kan inte föreställa mig att kyssa min tjej.
Om jag går längs med havet till exempel...
- Eller varsom. - Varsom.
Vi vet vilka områden som är relativt trygga,
och vilka barer och restauranger som är gayvänliga.
- Och vi beter oss därefter. - Vi riskerar alltid,
trots att de här ställena är gayvänliga,
att bli diskriminerade.
Kön spelar också roll.
Jag, som lesbisk. kanske inte möter samma typ av diskriminering
som till exempel en homosexuell man gör,
bara för att varje gång man ruckar på maskulinitetskonceptet,
så ogillar folk det.
Det är mer okej med att två kvinnor är tillsammans.
Du är den enda mannen här. Hur tufft är det?
Det beror på för att även om de tenderar att diskriminera mer mot...
om vi använder termerna överst och underst,
den personen som är underst.
Spelar kvinnorollen, som de kallar det,
de diskrimineras mer och blir mer mobbade.
En vän till mig och hans dejt satt i en bil, och snackade.
Kanske en kyss här och där.
Då en polisman knackar på fönstret.
Och en till polisman dyker upp, så de går ut ur bilen,
och den första frågan lyder, "Vem är tjejen här?
Vem blir knullad?"
Och de använder den terminologin.
Det är därför jag använder det ordet,
bara för det är så vulgärt
och så nedvärderande mot personerna, visst?
Det är där. Det är två vuxna. De konverserar,
och de blir behandlade så här.
Och till slut, så hände ingenting,
men rädslan att det kan hända någonting finns alltid där.
Du kan hamnar i fängelse. Eller bli förhörd.
Sen finns det en annan sak, äggtestet.
Herregud, det var hemskt.
- Äggtestet? - Ja.
Standardprocedur hos polisen i Beirut fram tills väldigt nyligen...
Äggtestet,
vilket involverade att föra in en äggformad metallpinne i anus
för att bevisa att mannen har haft analsex och därför är gay.
- Barbariskt. - Så barbariskt.
- En slags tortyr. - Och så förödmjukande.
Tanken på att bli arresterad.
Det är sånt som liksom skrämmer en,
eller att man ska bli...
förd till någon gränd och bli misshandlad.
Hur tror ni det är i de konservativa delarna?
Åt helvete, förmodligen.
För alla som är homosexuella där.
Vi måste dölja så mycket, och stressen det medför,
och sen bli tvingad att leva ett liv du inte vill leva.
Det finns så många...
bögar som har gift sig med lesbiska kvinnor
och har familj nu.
Och båda två har, killen har en pojkvän,
och tjejen en flickvän,
och båda är gifta med andra män och kvinnor
och de går igenom det här för att skaffa familj
för att de ska se bra ut.
Beiruts pride-event lyckades med sina färglada ränder,
men allvarligt, så tror vi har mycket mer jobb framför oss.
Saker förändras,
och det är svårt att se då vi är mitt i det.
Men om vi tar ett steg tillbaka,
och inser vilka framsteg vi gjort de senaste årtiondet eller så,
så blir man påmind om att det finns lite hopp ändå,
så vi fortsätter kämpa.
- Får jag fråga en sak? - Javisst.
Har du någon lesbisk erfarenhet?
Och tror du verkligen jag kommer att svara?
"Nej," och jag hamnar i trubbel. "Ja," och jag hamnar i trubbel.
Jag är o-cool och cool oavsett.
Beirut är en mosaik av religioner,
värderingar och övertygelser,
fast mellan dåtidens sår och framtidens osäkerhet.
Här är religiös fundamentalism inte bara vad som orsakat krig,
det är också en respons på dem.
Medan många finner tröst i att strikt utöva religion,
andra Libanesiska kvinnor revolterar mot idén
att religion ska bestämma över deras liv och kroppar.
Så de är villiga att fortsätta kämpa för deras rätt att älska vem de vill
och hur de vill.